Kde sedět. A jak mlčet. Že musíme být vděční. Musíme mlčky brát to, co dávají. Na jedné straně je to pravda. Ale existuje "ale"…
Když přišel rok 2014, ta sama doba, kdy začala válka východě Ukrajiny, obrátil se na mě muž, který utekl z Luhanska s rodinou a hledal byt.
A velmi dobře si vzpomínám na ten den, kdy jsme s ním jeli jeho autem po Gagarinově třídě, a když jsme stáli na červenou na semaforu, zazvonil mu telefon.
Zvedl telefon, uslyšel hlas a zbledl. Poslouchal, ale viděla jsem, že už nic neslyší.
Obrátila jsem se na něj s otázkou: jsi v pořádku, co se stalo. I když jsem sama pochopila, že se stalo něco strašného. Nic neřekl.
Zvedla jsem mu telefon a tam nějaká žena pořád mluvila. Zjistila jsem, že jeho rodiče právě zemřeli. Přímo na jejich dům spadla bomba. Rodiče byli v domě. Dům byl srovnán se zemí. Začali nám troubit další řidiči. Ten muž byl v naprostém šoku. Sotva jsem ho vytáhla z auta a přemístila na své místo, sedla si za volant a jeli jsme dál.
Tehdy jsem se rozhodla pro sebe, že nikdy nebudu nic říkat, dávat rady a učit ty lidi, kteří běželi pod palbou, riskovali životy, utíkali před válkou, hledají, kde se mohou schovat, jen abych zůstal naživu.
Našla jsem pro něj byt. Nevzala jsem si od něj peníze za své služby. A od toho dne nevím proč, možná ten chlap všem rozdával moje telefonní číslo, ale měla jsem proud těch lidí, kteří potřebovali bydlení.
Co jsem tehdy pochopila pro sebe, hned napíšu. A pokud tyto rady někomu pomohou, budu ráda.
Ti lidé utíkají opravdu z pekla.
"Šli jsme s manželkou do banky pro hypotéku. A pak zaměstnanec uvedl, že hypotéka na mé jméno již existuje"
"Nechci už vidět svou matku ve svém domě, ale ona to nedokáže pochopit”
Jak vypadají rodiče a sestra nejkrásnějšího tureckého herce Buraka Özçivita
Celebrity, které neustále nosí paruky
A pokud vypadají hezky, neznamená to, že jsou v pořádku.
Nejsou to bezdomovci.
Proto ani nemusí být špatně oblečené.
Neptejte se jich na nic.
Stejně nic neřeknou.
Jen tiše se podívejte do jejich tváře
Pochopíte to vše sami.
Neurážejte se, pokud vám neřekli děkuji.
Někdy na to prostě nemají sílu.
Až se proberou, všechno bude vám díky, budou i slzy, bude i objetí.
Ale ne teď.
Nezlobte se, pokud vám nerozumí napoprvé.
Jsou ve stresu.
Uklidněte je, obejměte je a pomozte.
Protože oni ještě nevěří, že jsou v bezpečí .
Jo, nic jim nedlužíte.
Ale ani oni vám nic nedluží.
Bydleli by u sebe doma a nemuseli by prosit o pomoc, ale...
Jsou nuceni se obrátit.
Protože přišli o všechno.
Přišli nejen o bydlení.
Přišli o mírový život.
A oni za to nemůžou, že byli na tom místě právě oni a ne třeba vy.
Ale díky Bohu se jim podařilo utéct .
Ti lidé byli doma a čekali v naději, že to brzy skončí.
Čekali.
Ale zázrak se nestal.
Oni byli unavení z čekání.
Proto si začali zachraňovat život.
Pomozte jim.
Nenechávejte je zase čekat.
Jsou unavení.
Pokud pomáháte, pomáhejte s otevřeným srdcem.
Nejsou žebráci.
Vy máte na výběr.
Oni nemají.
Viděli peklo zevnitř.
A vy ne.
Autorka textu: Světlana Umyarová
PSALI JSME: POLSKÝ VOGUE ZMĚNIL OBÁLKU ČASOPISU NA ZNAMENÍ SOLIDARITY S UKRAJINOU
PŘIPOMÍNÁME: PAPEŽ FRANTIŠEK ODSOUDIL TO, СO SE OTEVŘELO SVĚTU V BUČI